I TIDLIGERE AFSNIT:
- Har Cæsar en mission? - Han infiltrerer oprørerne.
Intet giver større ære end at dræbe fjenden.
Fremad! Jeg beordrede dem til at holde stand, men de flygtede.
Hvilken straf skal jeg uddele? Decimering. 50 mænd, 50 sten.
Fem plettet med løftet om død.
Gør denne sidste ting, så skal jeg fylde dit skib ...
- ... med alle rigdomme i byen. - Det er en aftale.
Crixus og de andre er blevet gale. De slagter alle romere.
Du kan vogte kilikierne. Du foretrækker vist deres selskab.
- Det giver ingen mening. - Dette har slet ingen mening.
- Jeg tvivler på hans valg. - Så må vi træffe vores egne valg.
SPARTACUS: WAR OF THE DAMNED
BLODBRØDRE
Salt dem for at standse forrådnelsen. De kan vise sig nyttige.
- Agron, må jeg tale med dig? - Jeg har hverken tid eller lyst.
Castus er måske mindre optaget.
Han kigger så mærkeligt på dig.
Jeg blev vant til det blik, da vi var slaver hos Batiatus.
Mange rangerer Crixus højt efter nedslagtningen.
Hvis side står du på?
Din. Det gælder også på slagmarken.
Gå hjem og bevogt Laeta og hendes folk.
Er det klogt at forlade byen lige nu?
Bør du ikke tale og søge at læge sårene?
Jeg har fået nok af ord.
Du må lære vores sprog -
- så du kan forstå hendes forbandelser.
Knep din egen mor, pikslikker.
- Jeg foretrækker lykkelig uvidenhed. - Som alle mænd.
Vi er på vej i kamp. Det er et dårligt tidspunkt at drikke.
Jeg giver blot min støtte til broder Lugo.
Jeg frygter havet og alle dets uhyrer.
Alt er forberedt til rejsen, kong Spartacus.
Meget mere følger.
Mere end nok til vin og bløde læber om din pik.
Så kan du måske glemme den syriske dreng.
- Sejler du ikke med os? - Herakleios har andet for.
- Jeg betalte for dine tjenester. - Nej, for mit skib.
- Hvem skal være styrmand? - Det betaler jeg Tryphon for.
Held og lykke, kong Spartacus. Jeg vil skåle for dig.
Kom, kaptajn.
Hvad er dog det?
Denne nat vil altid blive husket.
Begynd!
Nå, vil I slås?
Hvor var den blodtørst, da I stod over for Spartacus?
Vi er fanget i en sump af møg på grund af jer.
Fordi I flygtede som skræmte børn, da I stod over for fjenden.
Det er skæbnens ironi, at I er i live, mens han, der stod mig bi -
- er død på grund af jeres fejhed!
- Af banen! - Flyt jer!
Lagrene må ikke tømmes.
Få mere korn fragtet hertil fra vores pakhuse på Sicilien.
Senator Metellus, undskyld den beskedne modtagelse.
Jeg vidste ikke, at du havde bevæget dig så langt fra Rom.
Jeg er ligeglad med formaliteter. Jeg søger blot svar på et spørgsmål:
Senatet gav dig en hær. Hvorfor står den stille så tæt på Sinuessa?
Senatet gav mig ingen hær. De tilstod mig befalingen.
Hver eneste hest, sværd og soldat er købt for mine egne penge -
- og de lyder Marcus Crassus' bud.
Det var også på dit bud, at I gik på tilbagetog i slaget mod Spartacus.
Du skulle læge de sår, han havde påført os, ikke volde os mere skade.
Et dumdristigt foretagende. De skyldige har fået deres straf.
Også det vækker uro. Bruger du den barbariske skik at decimere?
De må lære beslutsomhed.
Næste gang vi møder Spartacus, vil oprøreren lide nederlag.
Sådan en nyhed vil blive hilst af folkets jubel.
Ligesom nyheden om Pompejus' sejr i Spanien.
- Har han besejret Sertorius? - Han kommer med sine legioner.
En trøst, hvis Spartacus stadig plager os.
Spartacus er blot et minde, når den unge slagter vender tilbage.
Dristige ord. Alligevel sidder du her uden at skride til handling.
Skal jeg kaste mig mod bymurene i et afsindigt forsøg?
Få gjort en ende på det, imperator.
Alt er allerede iværksat.
Cæsar er i Sinuessa. Han har sneget sig ind blandt oprørerne.
Lægger du vor skæbne i hænderne på en arrogant knægt?
Spartacus besejres ikke med råstyrke alene, som Pompejus måske tror!
- Han er for intelligent til det. - Du taler som en beundrer.
Engang var han intet, og nu får han senatet til at ryste af skræk.
- Det fortjener beundring. - Vi skælver af vrede over dig.
Jeg venter bare på det rette øjeblik.
Men hvis en lille styrke gik bag om byen ...
- Hvor mange mand? - Hvor mange har du med?
Skal mine mænd gøre det, du ikke tør?
Jeg vil inkludere jer i vores sejr. Men I kan også bare tage hjem -
- og overlade krigsførelsen til dem, der ved noget om det.
- Får jeg et sværd? - Du har vist dig værdig.
Jeg vil se dig vel bevæbnet, hvis nogen angriber mig igen.
Jeg glæder mig til at anvende det.
Jeg deler dit ønske.
Snart smækker vi portene op og tager romerne bagfra.
Kommer Spartacus hjem fra havet?
- Er Spartacus ikke her? - Han sejlede væk med Gannicus.
- Vidste du ikke det? - Nej!
Han beskytter romerne og sejler væk med Herakleios.
- Herakleios sejlede ikke med. - Er han her stadig?
Ja, med Castus. De drikker og morer sig.
- Fedtede Agron også for Spartacus? - Ham så jeg ikke.
Find Herakleios og udspørg ham. Vi taler med Agron.
Kløften bliver stadig større.
Tak for mad og for, at I beskytter mit folk.
- Jeg følger bare ordrer. - Det er alligevel påskønnet.
Hun sætter pris på os.
Du og dit folk vil se os alle døde.
Vi gengælder dine følelser ...
... men Spartacus er nådig.
Væk, eller du er en død mand.
- Vend om. Du gør dem ikke fortræd! - Vi skider på dine elskede romere.
- Hvorfor har Spartacus forladt byen? - Hvem siger det?
- Svar mig. - Spørg ham, når han kommer tilbage.
Jeg troede, at Spartacus var andet og mere end en intrigant kujon.
Du ville jo slagte romerne.
De er fjenden ligesom dem, der holdt os som slaver.
Eller dem, der dræbte din bror.
Der var engang, hvor du fulgte dit hjerte.
Hvad siger dit hjerte dig nu?
At vi har ændret os.
Det gælder ikke os alle.
Jeg vil tale med Spartacus, når han kommer tilbage.
Før dem ned under dækket.
Jeg har bevidnet mange af dine skøre planer -
- men aldrig troet, at vi skulle til havs.
Sidst jeg var til havs, sad jeg fastlænket.
Jeg var på vej til Rom. Min kone var dræbt.
- Det vil de komme til at fortryde. - Det tvivler jeg ikke på.
Jeg ved mindre om, hvad du har i tankerne nu.
Crixus hærger i byen, Crassus truer udefra.
Det er et dårligt tidspunkt at sejle til Sicilien.
Herakleios fortalte om store laster af hvede til Marcus Crassus.
Jeg vil stikke sværdet i ham, ikke hans pengeskrin.
Maden er til hans hær. Tager vi den, så svækker vi dem.
Det har du selvfølgelig ret i.
Du havde selv fundet på det, hvis du ikke drak så meget vin.
Man gør, hvad man kan, for at komme igennem dagen.
Du burde sigte højere.
Det burde alle, der følger mig. Hvis jeg falder ...
Du ved, hvad jeg føler. Jeg er ingen leder.
Du var mere leder end Crixus, da gaderne flød med blod.
Havde Naevia ikke slået mig ned, havde jeg gjort det samme.
Nej, det havde du ikke.
Land i sigte. Og romersk blod!
En dag finder du måske en grund til at påtage dig en velfortjent ære.
Eller også dør jeg i nat, så du kan græde med de andre kællinger.
Hold formationen!
Forlader du os? Sanus hjælper dig på vej.
- Crassus forsyner os så rigeligt. - Ingen undslap. Alle er døde.
Lad os se, hvad han har at tilbyde.
I hans øjne ser jeg ikke længere en dreng.
Hans blik er koldt og fraværende.
Tal med ham, og få ham nær dig igen.
Jeg ønsker intet højere.
Men han må finde sin egen vej eller gå vild for evigt.
Naturligvis. Jeg taler uden at tænke.
Det smerter at se ham så rådvild.
Jeg kan ikke være hans ledestjerne.
Men du lyser klart -
- som Nordstjernen, lige så uforanderlig og bestandig.
Jeg vil gerne mildne lidelserne for både søn og ædel far.
Når jeg har dig i mine arme, er alt andet ligegyldigt.
Der vil jeg altid være, indtil guderne falder fra himlen.
Endelig vender lykken!
Jeg vil vinde det tilbage, du har stjålet.
Og jeg skal ud og pisse.
Natten er ung, og horerne ligeså.
- Bliv her, og se dem modne. - Jamen, så tager vi en omgang til.
Pengene var lettjente. Jeg slipper dem ikke lige så let.
Gid alle gjorde en så god forretning med Spartacus.
Blod kan snart erstatte pengene -
- når det kommer frem, hvad kongen laver i Sicilien.
En foruroligende tanke.
Spartacus er kaptajn for dit skib.
Han tvinger dig til at blive i land, mens han sejler mod det ukendte.
Det valgte jeg selv. Her står jeg på sikker grund.
At gå imod republikkens rigeste mand -
- er den sikre vej til kaos og elendighed.
Agter Spartacus at angribe Crassus?
Jeg må tømme hoved og blære, før jeg siger for meget.
Væk med dig.
Det vil Crixus nok gerne vide.
Lad os se, hvad vi ellers kan få ud af kilikisk vand.
Jeg tænkte netop det samme.
Du er nødt til at spise noget.
Han er vred, fordi vi er i live.
Det er ikke jer, han er utilfreds med.
- Vent, Agron. - Spartacus lægger til i havnen nu.
- Jeg må tale med dig. - Jeg har intet at sige.
Er det almindeligt blandt mænd øst for Rhinen at flygte fra en kamp?
Jeg ved bare, at du lyver.
Du var sammen med Castus, selv om jeg beordrede dig til noget andet.
Beordrede? Jeg har ingen slavekæde om halsen længere.
- Jeg tager den ikke på igen for dig! - Vil du så dæmpe dig?
Hvis jeg havde gjort det mod dig, ville du være vred.
Jeg mødte Castus på gaden, mens Crixus gik bersærk.
Vi løb hen til dig uden at udveksle et ord.
Skal jeg tro på, at han bare dukkede op ved siden af dig?
Jeg tror da på dig. Uanset hvad du siger.
Agron! Vi har problemer.
- Hvor mange ser du på bakken? - 30, måske er der flere i tågen.
Spejdere. De er for få til et angreb.
De bliver snart flere, og så angriber de.
Vi må vise dem, hvor tåbeligt det ville være.
Tag jeres våben, og luk portene op!
- Spartacus tillader ikke et angreb! - Han ligger i baghold i Sicilien.
Han går mod Crassus, og vi skal bare sidde og vente!
Lad os vise Crassus, at ingen penge i hele verden kan redde ham!
- Du er ikke leder. - Det er på tide, at jeg bliver det.
Crixus!
Hvorfor har du samlet alle?
- For at møde romerne på bakken. - Han vil åbne porten.
Det vil jeg også gerne.
- Endelig lytter han til fornuft. - Du misforstår mig.
- Jeg beordrer intet angreb. - Hvad er så dit formål?
Jeg vil løslade vores romerske gæster.
- Løslade? - Lader du dem gå?
- Du har mistet forstanden! - Du har mistet dit mandat.
Prøv at åbne porten, før jeg giver ordrer -
- og du vil finde den for evigt lukket bag dig.
Det er længe siden, at vi befandt os i varmen i din fars villa.
For nogle var det et køligt sted.
- Hvornår har du sidst spist? - Det har ingen betydning.
Vi går ind i mit rare telt og lægger dette sted bag os.
Jeg bliver her med mine folk, som imperatoren vil.
Din far holder mere af dig, end du aner.
Hans hånd rører dig gennem min.
- Bad han dig komme? - Han har rakt hånden frem.
Du må vælge, hvordan du modtager den gestus.
Vil de mænd, der angreb os, lade os leve?
De er ikke mine mænd. De har mistet al fornuft.
Jeg vil se dig langt fra deres vrede.
- Havde du bare altid været sådan. - Vi har begge lidt.
Du fik en skramme. Du mistede ikke hovedet!
Jeg vil bare væk fra dig og dem, der trodser mine ordrer.
- Tvinger du Crixus ud? - De bliver inden for bymuren.
Jeg sejler mod Sicilien med mine loyale mænd.
Den mægtige Spartacus forlader sin ædle kamp.
Jeg vælger blot en anden vej.
En dækket af blod som alle veje, du færdes på.
En vej, Rom har udstukket for mig. Vær glad for, at jeg rejser -
- og bed til, at jeg aldrig vender hjem.
- Væk! - Jeg går ikke med til det!
Dit blod vil flyde en dag!
Du er velsignet af Spartacus' dårskab!
Flyt dig.
Farvel!
- Du udsætter os for fare! - Jeg sikrer sejren.
- Ved at slippe fjenden fri? - Crassus er vores fjende.
Og du giver ham våben! De har været iblandt os længe.
- Hvad de har hørt og set ... - De har set to uenige brødre.
- Den kløft må vi bygge bro over. - Du gør den kun bredere!
Det vil Crassus også tro, når Laeta fortæller det.
Løslader du hende, så hun kan afsløre dine planer?
Når han handler, gør vi det af med ham og hans legioner.
Herakleios tager halvdelen til Sicilien.
Sanus og nogle loyale mænd tager med.
- Skal jeg blive i byen? - Ja, det skal Crassus tro.
De romerske lig anbringes på muren for at ligne vagter.
Før dine tropper ud ad den nordlige port, mens vi angriber kornlagret.
Så må han dele sine tropper.
Du går over kløften og angriber, mens de tror, at du er i byen.
- Vi er for få til at besejre ham. - Du vil ikke være alene.
Vi tager af sted, når Crassus' mænd kommer -
- og så angriber vi fra havet.
Vi angriber Crassus fra to sider.
- Det vidste du, da vi talte sammen. - Kun Agron vidste det.
Gannicus fik det at vide, da vi sejlede tilbage.
- Laeta og de andre måtte intet ane. - Dit lede svin.
Intet under, at du og din kvinde holdes udenfor.
Vi må holde sammen, ellers går vi under.
Ifølge Diotimus er kløften uigennemtrængelig.
Det tror romerne også. Du skal vise, at de tager fejl.
Det ser jeg frem til.
Sæt dem i land, og sejl så tilbage efter flere.
Jeg vil ikke dræbe for mange romere uden dig.
- Har du fået nok af kvinder og vin? - Jeg glæder mig til havet.
Hils Castus, hvis han vågner. Vi henter ham senere.
Tak for alt, hvad du har gjort.
- Jeg gør det kun for pengene. - Og penge skal du få.
En strålende dag. På gensyn, kong Spartacus.
Det er en vanvittig plan.
Det er dem, jeg bedst kan lide.
- Er rapporterne korrekte? - Ja.
Så venter vi bare på et velvalgt tidspunkt.
Venter du på tegn fra guderne, så har du et her.
Spartacus løslod en gruppe fanger.
Hende her har meget interessante oplysninger.
Sig frem og se, hvordan en klogere hjerne bedømmer nyhedens værdi.
- Spartacus sejler mod Sicilien. - Hvad med de andre?
De tager afstand fra ham og er stadig i byen.
- Byen er kun delvist forsvaret. - Tilsyneladende.
Du må have lidt meget ved at se byen falde.
Men du overlevede. Det var vel nok heldigt.
- Kun, fordi jeg var edilens kone. - Er du gift med Ennius?
- Kan det ikke være lige meget? - Det var jeg, ja.
Spartacus tvang mig til at hjælpe dem.
Du hjalp din mands morder for at redde dig selv.
For at redde mit folk! Jeg ville gøre det igen.
Imperator.
Kvinden har vigtige informationer.
- Hvorfor handler du ikke? - Muligheden har nu vist sig.
Tak. Vi skal tale igen, når jeg har generobret din by.
Gør klar til march.
- Du har vin. - Ja, falernisk. En gave fra din far.
Kom, lad os dele et bæger.
- Legionærerne kaldes til samling. - Et godt tegn, håber jeg.
Så er krigen snart slut, og vi kan vende hjem.
For at blive mødt af ære og kranse -
- for imperatoren og hans mænd.
Ikke at have sin søn ved sin side tynger ham.
Jeg taler ikke om mig selv -
- men om dem, der mistede livet ved en uoverlagt befaling.
Den var ikke uoverlagt.
Ej heller givet uden anger.
Gid jeg havde fået stenen i stedet for Sabinus.
Ville kloden ikke dreje rundt uden mig?
Ville imperatoren ikke alligevel marchere mod sit mål -
- uden at slæbe rundt på en konstant skuffelse?
Din far elsker dig, Tiberius.
Han ser ud til at elske dig mere.
Det er langt fra sandheden.
Alt bliver godt igen, unge herre.
Alt bliver godt.
Undskyld. Du misforstår mine hensigter.
Nej, du misforstår mine.
Han tog noget fra mig. Jeg vil have noget til gengæld.
Hold op, Tiberius!
Du glemmer din plads.
Trods dit tøj og din stilling er du stadig kun en slave.
Du skal gøre, som jeg befaler.
Nej, Tiberius. Nej!
Hent alle tjæreurner. Crixus får brug for dem ved kløften.
Vertiscus! Correus! Følg mig!
Bliv ved med at gå.
I skal ikke sagtne farten.
Kom så af sted.
Litaviccus, hjælp hende til lejren.
Vi kunne ikke finde mere i byen.
- Jeg håber, at det er nok. - Jeg håber, at vi har vin nok.
Vi rejser mod en ny begyndelse.
- Det samme bør gælde os to. - Nå, det synes du?
Din ven, smeden, tvang mig -
- men jeg ved nu, at han ikke fortjente sin skæbne.
Var du også tvunget til at angribe mig?
Havde du ikke beskyttet den, du elsker?
Du er sandelig en kriger nu, Naevia.
Rør mig igen, og jeg behandler dig som en.
Kom så af sted!
Få lidt fart på.
Væk fra gaderne!
Du går den forkerte vej. Vi skal med Crixus.
Jeg vil hellere gå mod mere lovende muligheder.
Det vil jeg også.
Men vi er kun mennesker, der følger i gudernes spor.
Vi vil dø i kulden, mens Spartacus sejler af sted mod varmen.
Han vil ikke have os med, besudlede som vi er af romeres blod.
Terningerne er kastet. Vi må spille til den bitre ende.
- Det må vi vel. - Kom, vi slutter os til Crixus.
Er du blevet vanvittig, Lyciscus?
Slet ikke. Jeg er Gaius Julius Cæsar.
- Er du romer? - Ja, og du er snart død.
Vent! Vent!
Lad sværdet hvile. Jeg kan hjælpe dig.
- Svigter du dit folk? - De er ikke mit folk.
Jeg kommer fra øst for Rhinen.
Jeg vil gerne tilbage dertil en dag.
Jeg kan få dig tæt på Spartacus.
Sammen kan vi gøre det af med ham.
Tak for tilbuddet, men jeg har andre planer.
Skynd jer af sted.
Ryd gaderne!
Se, hvor Agron og Donar bliver af. Jeg vil væk herfra.
Også jeg.
- Gannicus. - Er du ikke gået?
- Jeg vil sige noget. - Gid du ville lade være.
Jeg plejede at bede til guderne om at slippe for min dominus.
- Du besvarede mine bønner. - Jeg har hørt det før.
Du behøver ikke tro mig, blot acceptere, at jeg har det sådan.
Jeg accepterer det. Gå nu.
Må guderne våge over dig.
Og dig, hvis ikke jeg kan gøre det.
- Så er vi fremme. - Skibet skal sikres.
- De er sent på den. - Kilikiere er ligeglade med tiden.
Og høflighed og renlighed.
Undskyld, jeg blev desværre opholdt.
- Hvor er Sanus? - Borte fra denne verden.
Han faldt for løftet om flere penge, end selv en konge kan tilbyde.
Undskyld. Jeg havde ønsket dig en anden skæbne.
Angrib!
Send bud til de andre.
Vi må åbne porten og genindtage byen!
Bring tjæren til Crixus, og mød os så i havnen.
Romere!
- Din forræder! - Nej, jeg er romer.
Spartacus!
Luk porten op!
Rebet!
- Crixus ... - Crixus.
De skide pirater.
Du kom i rette tid.
Som så mange gange før.
Spartacus!
Det er romerske skibe.
Træk jer tilbage til kløften.
Få lidt fart på!
Dine planer dør med dig, romer.
Det er nu, I skal flygte.
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com